I ett sagornas land-
-vilar ett kungadömes öde på en ynglings axlar.
Hans namn är Merlin.
- Den är inte värd ett liv. - Den har kostat mig 20 år av mitt!
Du hittar aldrig triskelionens tredje del.
Där tar du fel. Jag vet redan var den finns.
Godkväll, Gaius. Jag förmodar att du minns mig?
Blott alltför väl. Varför är du här?
Skulle jag kunna få torka mig vid din brasa?
Du är inte lite fräck som kommer hit. Du lämnade mig i en besvärlig knipa.
Ja, jag beklagar det.
Vad kan jag säga? Avrättning lät inget vidare.
- Låtsas inte att du stod bakom Uther. - Säg varför du är här.
Ansträng inte ögonen, Gaius. Det är Askhanars triskelion. Utan tvekan.
Låt mig se.
Druidernas tungomål. Och bindrunorna uppstår i tretal, sällsynt nog.
Gör dig inget besvär. De visar vägen till Askhanars krypta.
Just det... Den legenden känner vi båda till.
Vi vet båda vad han gömde där.
Ett drakägg. Och du tänker stjäla det.
- Stjäla och stjäla... - Du har inte triskelionens sista del.
- Jag vet var den finns. - Var då?
-L valvet under dina fötter. -l Camelot?
Här har den legat i förvar i 400 år.
- Och du vill ha min hjälp att ta det? - Vi kan göra så att den föds!
- Jag är inte intresserad. - Vill du inte befria den sista draken?
De gamla sederna bör dö ut, det är vad jag anser i dag.
Jag tror på kung Arthur och på den framtid han ska ge oss.
Tänk på saken.
Du har fått mitt svar. Nu bör du lämna Camelot, hellre förrän senare.
Arthur är inte någon vän av de gamla sederna.
Jag finns på tavernan i nedre staden. Ta god tid på dig.
Jag vet att jag ställde till det för dig, Gaius.
Men jag har förändrats. Tro mig.
- Vem var det? - Det spelar ingen roll.
- Han är en gammal elev. Julius Borden. - Varför vill du inte hjälpa honom?
Det här är vår enda chans att rädda drakarna.
Borden är inte att lita på.
- Tror du inte att triskelionen är äkta? - Det betvivlar jag inte.
Men han var ohederlig redan som ung. Vilken väg kan han ha slagit in på?
- Du vill se ägget gå förlorat... - Jag vill inte att Borden får det!
Askhanars krypta har stått orörd i 400 år, och så bör den förbli!
Nu går vi och sover. Vi har mycket att göra i morgon.
Jag hade aldrig vågat drömma om detta, Merlin.
Jag har trott att ägget aldrig skulle återfinnas...
- Att jag skulle bli den sista draken. - Då är alltså legenden sann?
Det här är en chans på tusen, Merlin.
Du måste få tag på ägget.
- Jag vet. - Så vad är det som är fel?
- Gaius har förbjudit mig. - Du är en drakherre, Merlin!
Det är en gåva från din far.
Han offrade allt för att rädda mig.
Vad tror du att han skulle säga?
Ägget innehåller den sista av min art.
Jag ber dig, Merlin. I din faders namn.
Lova att du gör allt som står i din makt för att rädda det.
Jag lovar.
- Vad vill du? - Hjälpa dig.
- Vem är du? - En vän till Gaius.
Jag hörde vad du sa till honom. Jag vill se ett drakägg!
Har han skickat dig? l annat fall kan du sticka.
Snälla! Jag vet allt om drakar!
Du kommer inte in i valvet utan mig.
- Hur kan en grabb som du hjälpa till? - Jag är Arthurs personliga tjänare.
Vad i hela friden pysslar du med?
Jag letar efter trämask.
- Före frukost...? - De är ju som mest aktiva då.
Ut.
De här behöver tvättas.
De här med.
Förresten, bältet behöver jag.
Vi måste styrka våra försvar mot Odins räder.
- Vår norra gräns är den mest sårbara. - Jag vet. Notera terrängen här...
- Jag står till tjänst, sire! - Nej, Merlin...
- Merlin! - Ers Majestät!
- Släpp! - Jag försöker bara hjälpa till!
- Så där! Var det något mer? - Nej!
Terrängen här...
Jag börjar gilla dig, Merlin.
Här stannar jag. Nyckeln öppnar sista porten, men du måste klara vakterna.
Det blir inga problem.
Följ mig!
- Tack. - Så lite.
Säg mig, Merlin... Är du bra på att ljuga?
Om jag måste, så.
Det måste du.
Merlin? Vad gör du?
- Jag lyssnar efter trämask. - Du börjar göra mig orolig.
Vad är det där?
Låset är intakt, så förövaren hade antagligen nyckel.
Märkligt...
- De tog bara en sak. Vad fanns här? - En tredjedels triskelion.
Det är en nyckel som enligt legenden leder till Askhanars krypta.
- Min far sa att där finns ett drakägg. - Det har sagts så.
Det kan stämma. Askhanars rikedom saknade motstycke.
- Är ägget kvar? - Det är osäkert.
Men ingen ska ha stört kryptan på över 400 år.
- Men med triskelionen kommer man in. - Ett drakägg kan leva i 1000 år.
Det kan fortfarande kläckas.
Så fars arbete för att utrota odjuren kan ha varit i onödan?
L så fall har vi inget val. Ägget måste förintas.
Hur kunde du vara så urbota dum?
Jag är en drakherre! Det är min plikt att värna om drakarna.
Kryptan hade kunnat stå orörd i 400 år till! Då hade ägget varit säkert.
Nu rider Arthur ut för att förgöra det!
Vi får hoppas att Borden hinner först.
Litar du på Borden? Tror du att han tänker släppa ut draken?
Han har nog onda planer för djuret. Varför kunde du inte låta bli?
Raska på, Merlin.
Samma hovspår. Vi närmar oss.
Han har slagit läger.
- Fortfarande varm. - Han ligger bara ett par timmar före.
Hjortspår.
- Har vi tappat spåret? - Det börjar bli för mörkt.
- Vi måste slå läger. - Vi är ju så nära.
Om du inte kan se i mörker finns det inget att göra.
Stopp! Jag är utsvulten.
Tackar.
Jag är hungrig som en häst.
På tal om det - har de fått mat? Hästarna, alltså?
De måste vara utsvultna. Se så!
Emrys...
- Verkligen jättegott, Merlin. - Tack...
- Smaskigt! -Instämmer.
Om du ändå ska diska tallrikarna, så ta grytan också.
Oj, det var lite kvar.
- Det var visst gott? - Lite väl salt.
Merlin? Här har du en tallrik till.
Emrys...
Emrys.
Var är du?
Emrys...
Var inte rädd. Vi vet vad du söker.
- Hur då? - Han har stulit även från oss.
Han kom förbi här tre timmar före dig, på väg österut.
Men du måste ta dig i akt.
L legenden berättas något som endast druiderna känner till.
- Vad då? - Askhanar var en klok man.
Han förstod att man skulle komma för att störa hans vila.
Triskelionen är inte bara en nyckel, utan också en fälla.
- Vad för sorts fälla? - Det vet jag inte.
Men legenden talar sitt tydliga språk. Du måste vara försiktig, Emrys.
Emrys? Legenden säger ytterligare en sak.
Endast när vägen fram tycks oframkomlig kommer du att ha funnit den.
- Han måste ha gett sig av under natten. - Och spåren har han sopat igen.
Vi hade honom nästan!
- Vart ska du? - Han är på väg österut.
Hur vet du det?
- Mina sinnen säger det. - Dina sinnen är inte att lita på.
Vänta.
- Han har rätt. - Omöjligt!
Tjusigt, Merlin!
- Hört talas om ordet "förlåt"? - Nej. Ar det ett av dina hittepåord?
Det var ett stickspår. Vi får vända om.
- Men grottan då? - Du ödslar bort vår tid.
Arthur...
Det här är löjligt, Merlin.
Det är ljust därframme.
Inte konstigt att ingen har hittat den.
Ta Skydd!
- Hur gick det? - Ingen fara.
Var skjuter han ifrån?
Jag drar på mig skott. Du sätter honom i säkerhet.
Arthur...!
Vad hände? Vart blev han av?
Han kanske fick slut på skäktor.
Se UPP!
Vem vet vad han har lagt för fällor?
- Vi kan gå runt. - Nej. Han vet att vi är på väg.
- Den risken får vi ta! - Vi fortsätter i gryningen.
- Hämtar du mer ved? - Jag skulle just smaka av soppan.
Jättegott! Ni måste smaka.
Säg inget. Lite väl salt, eller?
Typiskt...
Om ni tror att jag tänker diska...
Nej!
Ge det till mig!
Det är inte ditt.
Ge det till mig, så får du hälften av förtjänsten.
- Draken måste släppas lös. - Var inte dåraktig!
Tänk på all makt, all mark och alla rikedomar...!
- Sånt intresserar mig inte. - Med en drake kan vi leva som kungar.
- Vi får makt att göra vad vi vill! - Drakar får inte utnyttjas så!
De måste ofjättrade få flyga fram överjorden.
Det här är din chans, Merlin.
Din chans att slippa ditt meningslösa, usla liv!
Det är ditt liv som är ömkansvärt. Du har slösat bort det.
Det var jag som fogade samman triskelionen och fann vägen hit!
Draken tillhör mig!
- Ge hit det nu! - Nej.
Du kan inte hindra mig!
Drakar är magiska varelser och tillhör inte någon människa!
Vad vet du om det? Du är bara en tjänare!
Jag är den siste drakherren.
Och jag varnar dig... Låt ägget vara.
- Vad hände? - Han utlöste fällan i kryptan.
- Han hann aldrig ut. - Och ägget?
- Det måste ha gått under med honom. - Är du säker?
Inget kan överleva under det där.
- Synd på ägget. - Ja.
- Du kunde inte rädda det? - Nej.
Inga ädelstenar och skatter kan jämföras med det här!
Och det gick nästan förlorat på grund av dig.
- Förlåt, Gaius. Jag handlade för raskt. - Du måste tänka igenom saker.
Det gjorde Askhanar. Han var framsynt nog att låta det förbli gömt i 400 år.
Och nu ligger avgörandet i din hand.
Du får själv bestämma vad du ska göra med det.
Det har jag tänkt på.
Jag ska se till att det hamnar där det hör hemma.
- Lever det fortfarande? - Det kan leva i över 1000 år.
Då är du inte längre den sista av ditt slag.
Nej, det verkar inte så.
- När kommer det att kläckas? - Drakar kallas fram av drakherrarna.
Endast de är mäktiga nog att mana fram dem ur ägget.
Som den siste drakherren faller denna högtidliga plikt på dig.
- Hur ska den frammanas? - Du måste ge draken ett namn.
Aithusa!
En vitdrake...
Det är något sällsynt.
Och passande, för på drakspråket betyder hans namn "solens ljus".
Ingen drakfödsel är utan mening.
Ibland är syftet svårt att se, men den här gången är det tydligt.
Den vita draken bådar gott för Albion...
...och för dig och Arthur...
...och för det rike ni ska bygga upp tillsammans.
- Du är oprövad som kung. - Jag kan inte avrätta någon.
Du måste hävda din rätt!
- Är du verkligen man nog att döda mig? - Du visar alltid nåd i strid.
Camelot ska få sona det här!
Arthur kan inte vinna, för jag har kraften att förhindra det.
Mitt olyckliga beslut har dragit in hela Camelot i krig.
Översättning: Magnus Lässker www.undertext.se